Ej, pazi kod hodiš! - Oprosti. - Ne boš tega pobral? Perverznež.
Pozen si. Povsod sem te iskala. - Zaspal sem.
Zaradi otroka nisem mogel spati. - Katerega otroka?
Ne vem, naši sosedje imajo otroka. - Naši sosedje so stari 90 let.
Zakaj ne poskusiš to dati ven? - Lahko, da se ponesreči.
Iti moram.
Hej ...
Začela sem piti in jemati veliko belih tablet, da bi mi ublažile bolečino.
Ne pravim ti, da začneš piti, pravim samo, da je meni tako boljše.
Veš, težko se je spopasti s tem. Pijača pa ubija občutke, zato pijem.
Zunaj izgleda temačno. - Misliš? Meni se zdi prav sončno.
Kdo za vraga pa si ti? - Sem dr. Sam Foster. Ti si pa verjetno Henry. - Kje je dr. Levy?
Se ti ni javila? - Ne. - Oh, potem se pa opravičujem.
Za nekaj časa je šla, jaz pa jo nadomeščam. - Kam je šla?
Ne počuti se ravno dobro, vrnila se bo čez nekaj tednov.
Kaj si ti, nadomestni psihiater? - Verjetno bi mi res lahko tako rekel.
To je njena pisarna. - Ne skrbi, deliva si jo. Jaz sem tu le nekaj ur tedensko.
Prosim, usedi se.
Razumem. Torej ti zdraviš depresivne bankirje in paranoične gospodinje ves teden, tu pa delaš prostovoljno?
Ravno obratno je, bankirji so paranoični, gospodinje pa depresivne.
Torej, ti si bruc na fakulteti, je tako? Študiraš umetnost?
Prepustila me je tebi? Dobiš težke primere?
Ti je mogoče neprijetno, ker jo nadomeščam?
Ona mi je poskušala pomagati. - Tudi jaz ti bom.
Se me boji? Je zato odšla? Strašim jo. - Bi se te morala bati?
Prebral sem tvojo kartoteko. - Lahko tudi jaz preberem tvojo?
Povej mi zakaj si tu. - Ali nisi prebral kartoteke?
Zažgal si svoj avto, zakaj? - Ne spomnim se, enostavno sem se
zbudil v avtu, ki je bil v plamenih. - Je to nekaj, kar počneš?
Nastavljaš požare?
Nikogar nisem hotel raniti. - Koga si ranil?
Ne vem. Grem. - Ne, prosim, sedi. Še imava čas.
Ne, rad bi se vrnil domov še preden začne deževati.
Torej, kralj se sprehaja z asistenti. Razgledujejo se in na drugi strani kar naenkrat kmet prečka. Bodi pri miru.
Kralj zavihti puško in kmet zakriči: "Jaz nisem los!"
Potem ga kralj ustreli in ubije, njegov asistent pa mu reče: "Zakaj ste streljali, saj je rekel, da ni los!"
"Oh," mu je odgovoril kralj, "meni se je pa zdelo, da je rekel, da je."
To je šala.
Samo ugotoviti poskušam, ali sem jaz kralj ali kmet. - Ti si los!
Jaz sem los? - Ja.
Izgleda sem res.
To je sranje. - Ne, ni.
Ni.
Še vedno je tu. - Včasih pozabim.
Ti si iz drugega življenja.
To pesem obožujem.
Poznam te. Stran 22/1, profesor Azapardi? Ti si naredil tisto prezentacijo o psihozi in Tristanu Reveurju, ne?
Na vlaku se ne kadi. Poglej znak “Kajenje prepovedano”.
Razumeš? Ugasni cigareto! - Razumem.
Ugasni prekleto cigareto.
Tebe bi morali zapreti, kreten!
Beth, usedi se. Odpočij si malo.
Danes sem se srečal s tvojim pacientom Henryjem Lethamom.
Rad bi se pogovoril o njem. Pokliči me, v redu? Rad bi slišal tvoj glas.
Se ti ne zdi malo čudno, da je kar tako predvidel nevihto?
Torej gleda vremensko napoved. - Preveril sem v časopisu. Slabega vremena niso omenjali.
- Kako je Beth? - Ne vem, ne javlja se mi.
Vedno si ji bil všeč, kajne? - Si morda ljubosumna? Na Beth?
Samo pretvarjam se. - Tvoji študentje te obožujejo.
Moji študentje me imajo radi le zato, ker jim vsem dajem desetke.
Kaj pa vem, morda bo kak izmed njih naslednji poznan umetnik.
Povej mi, da sem dobra. - Dobra si. - Povej mi, da se me bodo spominjali.
- Kdo so to oni? - Svet.
To je to, kar hočeš? Svet se te bo spominjal.
Sedaj se pa sleci.
Hej!
Kdo je to narisal? - Moja punca. - Kje si dobil to?
To? Kupil sem.
Henry, kaj delaš tu? Nisem te pričakoval, nekdo drug bo sedaj prišel.
Si premišljeval o tem, da postaneš meteorolog?
Vremenar je nekaj rekel o slabem vremenu. - Vremenar?
Veš, niti slišati ga ne morem več. Ne razumem niti ene stvari, ki pride iz njegovih ust.
Vremenarja ne razumeš? - Ne.
Ti ga? - Seveda, če reče, da bo dež, potem vzamem dežnik.
Henry, vsaj malo mi zaupaj. V svojem poslu sem dober.
Slišim glasove. - Glasove?
- Pridejo in odidejo. - Jih slišiš sedaj?
Si lahko zapišeš kaj govorijo?
Da? - Pozdravljeni, dr. Foster. Tukaj Frederick.
Mi lahko prebereš? Mi lahko prebereš?
Ja. Pozdravljeni, dr. Foster. Tukaj Frederick.
- To ni glas v tvoji glavi, ta glas je resničen. - OK ...
Ne vem, morda bi mi vi pokazali, kako naj jih ločim.
Nadaljuj.
Nisem ga premaknila, vem, da se jih ne sme premikati. Ne morem več gledati.
Ostani z menoj, Henry. Ostani z menoj.
- Pozdravljena. Oprostita, ker vaju motim, ampak ... - Frederick, mi lahko oprostiš za trenutek?
- Ob 11h imam razgovor na konferenci. - Samo za trenutek. Hvala.
Ja, v redu.
- Od kje ti to? - Ah, žgal sem se.
- Žgal si se? Zakaj?
- Vadil sem za pekel. - Zakaj misliš, da greš v pekel?
Zaradi tega, kar sem storil in kar še nameravam storiti.
Kaj nameravaš storiti?
Poskušal se boš ubiti? Kako resno bi moral to jemati?
V soboto ob polnoči se bom ... - Moraš vedeti, da se tako vse spremeni. Če mi govoriš
o samomoru, potem moram reagirati.
Poglej, samo počakaj sekundo. Končaj kar imaš z njim, pa se bova pogovorila o tem naslednjič.
- Torej bo naslednjič? - Ja.
Ja.
Imam še tri dni.
- Nisem pošast. - Nihče ni rekel, da si, Daisy.
Ne zaslužim si tega. - Če bi se samo spomnila jemati zdravila, to sedaj ne bi bilo potrebno.
- Nisem pošast. - Vem, da nisi.
Hej, Sammy.
- On je samo otrok! Samo otrok je! - OK, pomiri se, Daisy.
Se opravičujem za to. Si v redu? - Ja. Navadil sem se ukvarjati
z nevrotičnimi bankirji. - Oni bolje plačajo.
Kaj te je prineslo sem? - Imam študenta, ki grozi, da se bo ubil.
Kristus. Reci mu, naj se postavi v vrsto. Saj veš kako to gre. Če grozi, da bo škodoval sebi
ali komu drugemu, ga lahko sprejmemo, a ne moremo ga zadržati za vedno.
Rekel je, da bo to storil v soboto. Če ga sprejmete sedaj, bo do takrat že zunaj.
- Organiziran fant. Vse ima splanirano. - V soboto ob polnoči, tako je rekel.
Lahko ga vzamemo v petek, da ga zadržimo čez vikend.
Kot vidiš, to ni ravno zabaven proces. Stori vse, kar lahko, da se mu le izogneš.
Na čem je? - Noče jemati nikakršnih zdravil.
Kje je moj moški?
Veš, po čem hrepenim že ves dan?
Po pijači.
Kaj je narobe, izgledaš malo napeto. - Nič ni. - Potem mi pa povej kaj o tem.
Samo utrujen sem. Samo telefonski klic še opravim, pa se greva lahko skupaj kopat.
Beth, zopet Sam. Upam, da počivaš. Vsi sprašujejo po tebi.
Poslušaj, pokliči me, rad bi se pogovoril s teboj o Henryju Lethamu, v redu? Adijo.
Izgleda, kot da bi govoril s kom od tvojih pacientov. Ali je bolna? - Izčrpana je.
Izčrpana? Daj no, živimo v New Yorku, vsi so izčrpani.
Kaj je to, kakšna koda? - Ja.
Ja. Očitno je res.
- Kako je kaj s tistim, ki je govoril o peklu? - Si že kdaj slišala za privilegij doktor-pacient?
- Kakšna je napoved za jutri? Padavine? - Zmeden je. - Zmeden?
Je to tako kot izčrpan? - Trenutno ne bi rad o tem razpravljal.
Ko si mi pa govoril o odvetnici, pa se je zdelo, kot da jaz govorim z njo.
Ne bi smel.
On se hoče ubiti, je tako? Zaradi tega pa nočeš govoriti o tem.
Ima pravico, da to kar pove ostane zaupno. - Ah, daj no, Sam.
Ubiti se hoče v soboto zvečer. Ob polnoči, kot da je zmenjeno.
- Kaj je tako posebnega na soboti? - Nisem ga utegnil vprašati.
Poglej, o tem lahko govoriva, to me ne straši. - Mene pa.
- Vem, a moraš mi zaupati. - Saj ti.
Daj no, mami. Hitreje!
- Oprosti, mali. Balon je odšel v nebesa. - Je že v redu, gospod. Kupila bova drugega v parku.
Samo reči sem želel, da, če že ne moremo videti vetra, ga lahko začutimo.
Tukaj nas umetnik sili k temu, da si zamislimo veter tako, kot ga nam je prikazal in sicer z dimom, s plameni sveče in žilico Dona Juana.
Samo obrazi žrtev so lahko vidni v delih Goye.
Naše oči so najsvetlejša stvar na platnu. Bela majca pogubljenega človeka moli za njegovo življenje.
Za njim je človek, ki mu zapira pot, da ne bi mogel pobegniti.
Mrtev toreador je originalno del večje slike in sicer incidenta v boju z biki.
Ker je slika dobila slabe kritike, jo je Monet z jezo razpolovil,
odstranil padlega heroja iz arene
in tako po nesreči ustvaril eno svojih najpomembnejših del.
- Hej. - Hej.
- Kako si? - Ah, saj veš.
Nisem bil prepričan, če boš še prišel na predavanja po tem, kar si mi rekel. - Kam pa naj bi šel?
- Imaš kaj časa? - Seveda.
Ali je katera od teh tvoja?
- Av. - Kaj?
Te so slabe, Sam.
Poznaš tisti citat Tristana Reveurja o slabi umetnosti? Slaba umetnost je tragično lepša kot dobra umetnost, ker prikazuje človeško pogubo.
- Zakaj si si izbral ravno soboto? - Takrat je moj 21. rojstni dan.
- Po tradiciji greš takrat ven in se ga napiješ. - No, Tristan je začel drugačno tradicijo.
- Kaj pa je on storil? - Umrl je. - Kaj pa tvoji starši?
- Kaj je z njimi? - Misliš, da jim je vseeno?
- Ja. - Živijo v bližini? - V Mahlusovih Vrtovih so.
- V Mahlusovih Vrtovih, kje je to? - Pokopališče v New Jersyju.
- Mislil sem, da si prebral kartoteko. - Oprosti.
- Sem, a to ni bilo napisano. - Malo je zastarela.
- Imaš kakšno drugo družino? - Ne. - Punco?
- Se pogovarjaš z njo? - Ne.
- Kdo je ona? - Ne, ne govorim z njo.
Mislil sem, da si govoril s tisto natakarico. - Povej mi kaj o njej.
Naročil sem kavo in ona me je vprašala, kako sem. Natakarica je. Ni kot vsaka punca.
- Ti je povedala, kako ji je ime? - Athena. Nameraval sem se poročiti z njo.
- Poročiti si se nameraval z njo? - Ja, kupil sem ji prstan in vse.
Točno takega, kot si ga ti svoji punci.
Nisem ti ukradel prstana, Henry, prisežem ti.
- Ja, izgubil sem ga. Kakorkoli že, odšla je. - Odšla je?
Ali pa je kje drugje? - Kaj misliš s tem? Drugje ne obstaja.
Ne bo preživel.
Lepa je. - Ne. Taka je kot tista sranja, ki se lahko kupijo na 5. aveniji.
Si govoril danes s tvojim študentom? - Mhm.
- Še vedno hoče storiti tisto? - Ne bi rad govoril o tem.
Hočeš reči, da ne bi rad z mano govoril o tem.
Nehaj jemati tablete. Štejem jih že par tednov.
Ne rabim jih več. - To je odločitev, ki bi jo mogla skupaj sprejeti.
Ne morem biti na tabletah. Ne morem.
To me dela nervoznega. Ni mi všeč to, da si reagirala na svojo pest.
Tudi meni ni všeč, da šteješ moje tablete. Morava si zaupati.
Hej, poglej me.
Ne morem jih pripraviti do tega, da izginejo. Pa si želim, da bi lahko.
Obljubila sem ti.
- Moram iti. Se vidiva.
Henry, nisi nečesa pozabil? Kaj je narobe?
Ravnokar si mi rekla Henry. - Mislim, da sem si do sedaj že zapomnila tvoje ime.
Ja, a vseeno si mi rekla Henry. - Sam ... Vem kdo si, prisežem.
Oprosti.
Je nervozna? - Ta del je super, a morala bi se bolj upreti.
Samo vstane in se sprehodi v vodo.
Te lahko pridemo gledat? Henry, to bi bilo lepo, kajne?
- Kraljeva trdnjava. Na E3. - Kako je Lila?
V redu je. Nekaj imam za njo. Daj mi roko.
Čestitam. - Hvala. - Govori se, da je lepa punca.
Kako dolgo že nosiš to s seboj? - Že kar nekaj časa.
Na kaj čakaš? - Izgleda me je strah.
Kako naj vem, da ne bo zopet poskušala? - Ne moreš vedeti, Sam.
Te osrečuje? - Ja. - No, nekaj kar te ne bo. Konj na C3.
Ah, sranje.
Se spomniš sanj o gorečem dečku od Freuda? - Bežno.
Torej se ne? - Točno. - On opisuje človeka, kateremu
umira otrok. Oče sedi ob sinovi postelji, noč za nočjo.
In, ko otrok umre, oče postavi sveče okrog sinovega trupla.
Oče od utrujenosti zaspi. Sanja, da njegov sin stoji poleg njega,
ga drži za roko in govori: "Oče, mar ne vidiš, da gorim?"
Obisk imaš. - Henry!
- Saj lahko pridem kasneje. - Ne, ne, v redu je.
Poznaš dr. Pattersona? - Me veseli.
Kaj je narobe, Henry?
- Kaj delaš tukaj? - Šah igrava.
Saj si mrtev! Videl sem te, ko si umiral! - Sam, to igro bova končala kasneje.
- Kam greš? - Henry, sedi.
- Zakaj si se vrnil? - Poznaš Leona?
- Ti je kaj rekel o meni? - Ne, ničesar ni rekel o tebi.
Mislim, da te niti pozna ne.
- To je moj oče. Seveda, da me pozna. - Leona poznam že zelo dolgo in vem, da nima otrok.
- Ne govori tega! Da ne bi govoril kaj takega! Kaj sploh delaš?
Misliš, da ne prepoznam svojega lastnega očeta?
Rekel si mi, da je tvoj oče mrtev.
Saj je mrtev! A vseeno se je sprehodil skozi vrata!
Človek, ji je odšel skozi vrata je živ in zdrav.
Storil sem to.
Morda si ranil koga, a ne Leona. Koga si ranil? Očeta?
Ne spomnim se. - Včasih se nočemo spomniti, a vsaj poskusiti moraš.
Jebi se!
Kaj pa ti veš?! Ničesar ne veš! Vse kar ti veš je prekleta laž.
V redu? - OK.
Potem mi pa povej kakšna je resnica.
Tvoji problemi bodo izginili in sreča se ti bo nasmehnila.
Ja, Henry.
Henry!
Henry? Henry, si tam?
Gremo.
Težave.
Henry, poslušaj. Ostani z menoj, OK? Poslušaj moj glas, ostani z nama.
Je to tvoj glas?
Tega sporočila nisem pustil jaz. - Verjetno ga je nekdo, ki ima tak glas kot ti.
Kaj pa sedaj? - Ne moremo veliko. Nimamo sredstev niti delovne sile za
nadzor ali kaj takega. Obvestil bom policijo ampak oni ne bodo ničesar storili.
- Zakaj pa ne? - Ker imajo pomembnejše delo kot pa iskati depresivne študente.
- Potem ga bom pa jaz našel. - Če ga, potem me pokliči.
Vzeli ga bomo zate, a naredi mi uslugo, Sammy.
Mali sliši glasove in nosi pištolo. Pazi nase.
Mami, ali bo tisti moški umrl? - Pridi, mali, zamudila bova.
Ne bi se smel oddaljiti od mene kar tako, ti mala opica.
Ampak, ali bo umrl?
Poslušaj to: Henry Letham ima zelo bujno domišljijo.
Če bo obdržal koncentracijo, bo s svojo umetnostjo ustvaril nove svetove.
Jim O'Shay?
Profesor O'Shay. Kako si vedela?
Zato, ker hoče Jim pofukati vsakega luštkanega fanta v njegovem razredu.
Si že kdaj slišala za umetnika po imenu Tristan Reveur? - Seveda.
- Ti je všeč njegovo delo? - Nisem ga še videla, nihče ga ni.
Zažgal je vse svoje slike preden se je ubil. - Ubil se je?
Ko je imel 18 let, je vsem rekel, da so mu ostala le še tri leta in da bo šel v New York in se ubil.
Točno to je tudi storil. Samo enovrstično sporočilo je pustil:
“Un suicide élégant est l´ouvre d´art finale.”
Prefinjen samomor je temeljno delo umetnosti. - Oh, Jezus.
On je Henryjev najljubši slikar. - Seveda, da je.
Naj se jaz pogovorim z njim.
- Da se pogovoriš z njim? Najprej ga moram najti.
On bo tebe našel. Ve, da mu lahko pomagaš in zato vedno znova pride k tebi.
Tudi, če bo prišel, ti ne morem dovoliti, da govoriš z njim.
To je proti vsakemu pravilu.
Pa jih prekrši. Nekaj imaš v sebi, ta poba ti zaupa.
A ti nisi bil nikoli na njegovem mestu in on to ve.
Ja, ampak jaz vsak dan zdravim ljudi s problemi, katerih sam še nisem izkusil.
Veš, takrat ko sem jaz to storila, sem v kad vzela dve britvici. Veš zakaj?
Ker sem vedela, da enkrat, ko začnem krvaveti, postanem slabotna.
Nisem hotela pustiti enega rezila in sebe na pol dokončano.
Si lahko to predstavljaš? Si predstavljaš,
da sovražiš življenje tako zelo, da si prineseš še rezervno rezilo?
Torej, kaj naj mu rečem?
Na svetu je preveč lepega, da bi odnehal.
To mu povej.
Preveč prekleto lepega je.
Pojej kaj. - Nisem lačen.
Pojej svoj kolaček sreče.
Tvoj je.
“Tvoji problemi bodo izginili in sreča se ti bo nasmehnila.”
Ni še prepozno.
Kaj je narobe?
Beth? Tukaj Sam. Nisem se ga dotaknila.
Beth? Vem, da se jih ne sme ...
Beth?
Beth? Jaz sem.
Si v redu?
Prižgal bom luč, v redu?
Vem, da te je Leon poskušal kontaktirati, povedal mi je.
Jezus.
Beth, se boš pogovarjala z mano? - O čem se hočeš pogovarjati?
- Kako se počutiš? - O čem se resnično želiš pogovoriti?
Skrbi me zate. In kaj več bi rad vedel o Henryju Lethamu.
Nisem se ga dotaknila. Vem, da se jih ne sme premakniti.
Kaj to pomeni?
Rada bi te poljubila. Se želiš igrati to igro? - Beth ...
Zvest si. Dober pes si. Dober, zvest pes Sam.
Kako ji je že ime, Lila? Moral bi jo pustiti izkrvaveti v kadi.
To bi bila dobra ideja. - O čem govoriš?
Zelo neprimerno je.
Ne smeš jebati svojih pacientov, tudi tistih lepih ne. Poznaš pravila.
- Ne smeš piti, če jemlješ to. - Očitno lahko.
- Ne, ne smeš. Pridi, Beth. Stuširaj se. - Da umijem telo? Svojega sistema nisem umila že cel teden.
Pustim ga za spomin na nič.
Pusti me, da spim. - Preveč sranja imaš v sistemu.
Si se zmožna stuširati?
Gleda nas. - Ne, sama sva. - Gleda.
Se še vedno pogovarjaš z njim? Veš kje je?
Vprašaj njegovo mamo.
- Mrtva je. - Je res? Vseeno vprašaj.
Halo? Halo? Tukaj dr. Sam Foster, psihiater.
Ja, kličem zaradi študenta po imenu Henry Letham.
Res? To je zelo čudno, gospa Letham. Rekel mi je, da ste preminuli. Halo?
Halo?
To je to. Ne bom dolgo.
Čakala sem te. - Gospa Letham? Jaz sem dr. Sam Foster.
Se opravičujem, ker motim ob tem času. - Mislila sem, da sploh ne boš prišel.
- Prišel bi prej a nisem vedel, da ste tu. - Mene je lahko pozabiti.
Popolnoma sama tu zgoraj. - Vaš sin ni ravno dobro. Zato sem tu.
Poskušam ga najti.
Se opravičujem, ker bom to rekel, a grozi, da bo storil samomor.
Prišel si, da vidiš Olive, kajne? In ne mene. - Olive?
Tukaj je. Osamljena je. Jaz in Olive si delava družbo.
V tej hiši sva sami že tisoč let.
Hej, Olive.
Kako si kaj, punca?
Ne spomni se te.
Si lačen? - Ne. Ali morda veste, kako naj kontaktiram vašega sina?
Ali ima še kakšne sorodnike, h katerim bi lahko šel?
Naj ti pripravim kaj za jest. Ti pa ostani z Olive.
Nekaj ostankov je v hladilniku.
Večino dni sploh nič ne spregovorim.
Včasih sem tako dolgo tiho, da pozabim kako se govori.
Gospa Letham, tu imamo nujen primer.
Ali me sovražiš?
Gotovo me sovražiš. Si zato storil tisto?
Ne, ne sovražim vas. Tu sem zato, ker vaš sin potrebuje pomoč.
Vedela sem, da boš sčasoma prišel. Tako mirno je bilo brez tebe. Osamljeno.
Gospa Letham, kdo mislite, da sem jaz?
- Ne igraj se igric. Ne več. - Kdo sem jaz?
Misliš, da te ne poznam, Henry? Misliš, da ne prepoznam svojega edinega sina?
Oh, Bog, pogrešala sem te!
Tako zelo sem te pogrešala! Vem, da nas nikoli nisi hotel raniti.
- Mama? - Ja, srček?
- Kako sem te ranil? - To ni več važno.
Nikoli ti ne bi mogla zameriti.
- Kaj delam ob sobotah? - Ko si bil majhen, si hodil v živalski vrt.
Se spomniš? Rad si gledal kite kako plavajo.
Toda sedaj sem starejši.
Jutri je moj 21. rojstni dan. Kaj bom delal za svoj 21. rojstni dan?
Kdo ve. Te dni mi ne poveš ničesar.
Verjetno sedaj svoje skrivnosti govoriš Atheni.
- Atheni? Se spomniš, kje stanuje?
Poglej, kakšen nered delam. Samo počistiti moram.
- Naj pogledam. - Nočeš videti.
- Gospa Letham! - Nikogar ni hotel raniti.
Vem, da ni hotel. - Naj pogledam vašo glavo, gospa Letham.
To je resna rana. - Ne glej me, srček.
Olive, stran!
Prinesla ti bom nekaj za jest.
Ti pa zelo krvaviš, ne?
Na, pritisni to.
Dr. Foster? Lahko govorim z vami?
Močno vas je ugriznil. Ste že dobili vbrizg proti steklini? - Ja.
Jaz sem šerif Kennelly. Vem, da vas je namestnik Carlyle že izprašal.
Rad bi le, da mi potrdite nekaj stvari. Rekli ste, da se je napad zgodil
na ulici Rickover št. 9625? - Točno tako.
- V hiši Lethamovih? - Ja. Njen pes me je napadel.
Ona pa rabi pomoč, ima resno poškodbo glave.
Morala bi biti v bolnišnici.
Z Maureen Letham sem hodil v srednjo šolo.
Morda se spomnite njenega sina, Henryja. On je moj pacient.
Henryja se spomnim.
Bled, suh otrok, vedno je risal slike. - Ja, to je on.
Ta tip mi povzroča kurjo polt.
Doktor, poskušam ugotoviti s kom ste se pogovarjali v hiši na ulici Rickover 9625.
Oprostite, mislil sem, da smo to že dognali. Maureen Letham.
Vam je rekla, da je njeno ime Maureen Letham?
Ja, govorila sva o njenem sinu in ni bila povsem prisebna.
Potrebuje medicinsko pomoč. - Zakaj ste sploh hoteli govoriti s to žensko ob enih zjutraj?
- Jaz zdravim njenega sina, ki je v urgentnem stanju.
Šerif, ona potrebuje pomoč, izgubila je veliko krvi.
Rekel sem vam, da sem hodil v šolo skupaj z Maureen Letham. Tudi na njen pogreb sem šel.
Že nekaj mesecev je mrtva. Avtomobilska nesreča. Ona in njen mož. Kolikor vem, je hiša prazna.
Družina jo skuša prodati. - Z Maureen Letham sem govoril pred eno uro.
Verjetno je nekdo le zmeden. Kako dolgo vas bodo zadržali tu?
Ne vem, vrniti se moram v mesto. Poglej, 9625 ulica Rickover.
Tam sem bil, prav tako kot Henryjeva mama.
V redu, dr. Foster. Še se bova slišala. Imam vašo številko.
Šerif!
Šerif! Je imela gospa Letham rjave oči?
Ne, gospod. Imela je najbolj modre oči v mestu.
- Mami, hitreje! - Počasi, počasi.
Počakajte. Ostanite kjer ste.
Počakajte, počakajte!
- Oprosti, mali. Balon je odšel v nebesa. - Je že v redu, gospod. Kupila bova drugega v parku.
Kar pojdi. - Mi obljubiš, mami? - Ja.
Prihaja nad vas, fantje.
Tu ste bili v četrtek, kajne? Tudi v četrtek ste selili klavir, ne?
Ti lahko kako pomagam?
Deček z balonom ... Ista stvar se je zgodila v četrtek, je tako?
Trenutno smo nekoliko zaposleni. Pojdi motit koga drugega.
V vašo smer, fantje!
Kristus! Kje si bil? Kaj se ti je zgodilo?
Klicala sem ljudi po vsem mestu, da bi te našla.
Še malo, pa bi poklicala policijo.
Kaj se ti je zgodilo?
Klicala sem ljudi po vsem mestu, da bi te našla.
Kristus! Kje si bil?
Klicala sem ljudi po vsem mestu, da bi te našla.
Še malo, pa bi poklicala policijo.
Kaj se dogaja, Sam? - Ne vem.
Ne, pogovoriti se moraš z mano. Vso noč sem bila budna.
Kaj se je zgodilo s tvojo roko? - Pes me je ugriznil.
- Pes te je ugriznil? - Dobil sem injekcijo in blažilce bolečine.
Kakšen pes? Kje? - Videvam stvari, ki nimajo nobenega smisla,
srečujem ljudi, ki naj bi bili mrtvi, Beth je imela živčni napad,
poba, ki ga zdravim, ve stvari, še preden se zgodijo in njegova mati misli, da sem jaz njen sin.
Vidim otroka, ki izgubi balon na istem mestu in to dvakrat!
- Govoriš brez smisla. - Nič tudi nima smisla! - Strašiš me. - Nič nima nobenega smisla.
V redu je, pomiri se. - V redu. - Spanec potrebuješ.
Ja. Ne, ne morem. Moram ga najti. Nimam več časa. - Samo za nekaj časa. Lezi.
V redu.
V redu. Morda samo za malo.
Jezus Kristus!
Povsod sem te iskal.
Rad bi, da greš z mano do mesta, da spoznaš mojega prijatelja.
Nočem iti v mesto.
Sinoči sem spoznal tvojo mamo. - Kako to misliš, da si jo spoznal?
- Povedal si mi, da je mrtva. - Je v redu?
- Vsi mislijo, da je tvoja mama mrtva, jaz pa sem stal v kuhinji in se pogovarjal z njo.
- Bo z njo vse v redu? - Ne vem, bolna je ali pa se je kako ranila.
Ne vem. - Je jezna?
Pes se je zdel precej jezen.
- Kateri pes? - Olive. - Olive?
Ko sem imel 12 let, so jo dali uspavat. - Olive ni mrtva. - Mrtva je. A dobra punca je bila.
Prenehaj se igrati z mano. Rad bi vedel, kaj se dogaja.
Kako veš kaj bo v prihodnosti? Rabim preklete odgovore!
Kaj se je zgodilo s tvojimi starši?
Poglej, so stvari, za katere mi moraš reči. Mislim, če bi se želel ubiti, bi se do zdaj že.
Zakaj se torej še nisi? Zakaj se vedno znova in znova vračaš k meni?
Ker si edini, ki mi lahko pomaga. Zato.
Henry, videl sem ljudi, ki so prestajali to kar ti.
Pomagal sem jim priti na drugo stran. Če boš sodeloval z mano, ti lahko pomagam.
Tako, kot si pomagal svoji punci?
Lila, kajne? Videl sem brazgotine na njenih zapestjih.
Si jo rešil?
- Sama se je rešila.
- Ampak ti si ji pomagal, ne?
Ne. Včasih samomor ne zahteva pozornosti, tako kot je bilo v Lilinem primeru.
Naredila je 10 centimetrske vreze v obe zapestji in prerezala podlahtno, nadlahtno in radialno arterijo.
Ko sem prispel, je že bila izgubila 2 litra krvi.
Jaz sem jo samo dal ven iz kadi, obvezal obe zapestji in poklical rešilca.
Se ne bojiš, da bi utegnila to ponovno storiti?
- Ne. - Zakaj?
Ker me ima rada.
Če bi bila tu, vem, da bi rekla, da malo bolj odpreš oči.
Vem, da bi ti rekla, da je preveč lepega, da bi odnehal.
Verjetno ima prav. Kakorkoli že ... Prepozno je.
Henry!
Tokrat ti ne morem pustiti, da odideš. Moraš ostati z mano.
Moram te peljati v mesto, da spoznaš nekoga. - Ne. - Moraš iti z mano.
- Pojdi mi stran s poti! Premakni se. - Ne morem ti dovoliti ...
Naj ti pokažem nekaj.
Ubil sem svoje starše.
Ubil sem svojo mamo in očeta.
Želim si oditi v pekel.
Mogoče pa sem že tam.
Oprosti, Sam.
Ne sledi mi.
Ulica Canal, restavracija. - Katera restavracija, tam jih je 20.
Ne vem, izberi eno. Naj taksimeter teče.
Oprostite. Ali morda pri vas dela Athena? - Ja.
- Athena! - Ja, kaj?
- Athena? - Kaj? Kaj bi rad?
V redu. Naslednja.
Še ena je.
Zmanjkuje nama možnosti, ne vem, kaj hočeš doseči. - Samo še eno, prosim.
Oprostite, ali imate kakšno natakarico po imenu Athena? - Ne, nisem še slišala zanjo.
Lahko dobim kavo, prosim? - Seveda. - Hvala.
- Ali hočete Athenino številko? - Ne. Jo poznate?
Ali govoriva o isti punci? - Ste policist?
- Ne, sem bolj ženitni posrednik. - Ne dela več tu. Ampak igra v mojem igralskem razredu.
- Res? Bi mi lahko povedali kje živi? - Kaj ste vi, zalezovalec?
Ne.
Psihiater. Vidite?
Psihiater, kaj? Torej lahko predpišete recepte za arzen.
Tistim pacientom, ki bi ga potrebovali, ja. - OK. Srečno pri iskanju Athene.
Zapor, moj gospodar? - Danska je zapor.
- Potem je cel svet zapor. - In to dober zapor,
v katerem je veliko mej, stražarjev in ječ. Danska pa je eden najhujših zaporov.
- Mi ne mislimo tako, gospodar. - Zate ni nič, ker tam ni ničesar dobrega niti
slabega, a razmišljanje naredi tako: zame je Danska zapor.
- Zapor, gospodar? - Danska je zapor.
- Počakaj malo.
- Potem ga pa vaša ambicija ... - Vaša ambicija ga takega naredi.
- Preveč ozek je za vaš um.
Lahko bi me zaprli v oreškovo lupino in bi se smatral za kralja neskončnega prostora,
kar ne bi bilo tako kot če bi imel nočne more.
To je moj najljubši stavek v celi igri. - Dober stavek je.
Moj najljubši stavek pa je: “Oh, kakšen goljuf in usužnjeni kmet sem jaz!”
Nimam pojma kaj naj bi to pomenilo a beseda usužnjeni mi je tako všeč.
Moram iti. Jutri zjutraj imam solo in koralni zbor.
Hvala, ker si bral z mano. Dober Rosencrantz si.
Vem. Adijo.
Hamleta sem si vedno predstavljal kot moškega.
Nekam ozkogledni ste. To je lezbični Hamlet, ženske igrajo vse vloge.
Šalim se.
Jaz sem Ophelia. Samo slabo mi je postalo, ko jo toliko igram.
Ko se stvari poostrijo, sega po pijači. Hamlet pa ima najboljše stavke.
No, saj je tudi poznan po tem. - Midva sva se že srečala, ne?
Ne, mislim da ne. Sem Sam Foster. - Athena.
Se boste pridružili skupini? - Ne, v bistvu iščem vas.
Laskate mi. Zakaj? - Sem psihiater in imam pacienta, kateremu ...
... ste zelo všeč. - To pa je neobičajen način kako pridobiti zmenek.
Kako mu je ime? - Henry Letham. - Sliši se znano.
Nekajkrat si mu postregla s kavo in do njega si bila prijazna.
Ampak način, kako on to izreče, si edina dobra stvar, ki se mu je zgodila.
Henry. Je zelo bled, suh, z ranami na rokah? - Ja, to je on.
Vedno je jedel oreškovo pito skupaj s kavo. Tega se spomnim. A izven restavracije z njim nisem nikoli govorila.
Razen ... - Ja? Kaj?
Počutim se zelo neumno, ko govorim take stvari psihiatru.
Mislili boste, da sem nora. - Ne. - O njem imam nek čuden občutek.
Mislim, on je razcapan tip, ki se verjetno več mesecev ni kopal.
Ampak nekaj je na njem, kot da sem ga bila že nekje videla, kot da ga poznam. - Ja.
- Kaj je narobe z njim? - Ubil se bo. - Zakaj?
Nekaj slabega je storil, vsaj tako jaz mislim.
Ko bi le lahko kako pomagala ... V bistvu, to verjetno ne bo pomagalo,
a enkrat sva se srečala v A. Smith´su. - A. Smith´su?
Knjigarna umetnosti. Sedel je nekje zadaj, bral. Ne vem, morda je tam pogosto.
- Kje je ta knjigarna? - Blizu. Pridite, pokazala vam bom.
Athena? Athena!
Athena!
Zate ni nič, ker tam ni ničesar dobrega niti slabega, a razmišljanje naredi tako:
Zame je Danska zapor. - Zapor, gospodar? - Danska je zapor.
Nekaj je narobe s tem.
- Ali si tu osamljen? - Kdo je to? Kdo je tam?
- Zakaj ni mama s teboj?
- Poklical bom policijo. - Odloži slušalko, oče. Henry tu.
- Henry? Kaj delaš tu? - Še zadnjič sem te hotel videti.
Henry, moraš oditi. Ne moreš se kar tako priplaziti v domove ljudi.
- Ne želim oditi, oče. - Napačnega človeka imaš.
Že prej sem ti rekel. - Nočem umreti.
- Saj ti ni treba umreti. - Naredi nekaj zame, oče.
- Kaj delaš? - Je že v redu. Rad bi, da me pogledaš.
Izgini.
Samo dež je.
Se spominjaš, ko smo jih našli na dvorišču? Bili so pod drevesom in jih je zadela strela.
- Kdo si ti? - Tvoj sin sem. - Ne.
Povej mami, da jo imam rad, v redu?
Svoje slike bi moral pokazati mami. - Ja, pa saj veš.
Lepi časi. - Spominjajo me na naju, ko sva se spoznala pred leti.
- Kako to, da sta po tolikih letih še vedno zaljubljena? - Enostavno.
Zaprto.
Ben, pusti ga, da pogleda kar hoče.
Vam lahko pomagam pri iskanju česa? - Henry Letham.
Knjiga Henryja Lethama ali o Henryju Lethamu? - Ne, pomislil sem, da bi utegnil biti tu.
Rekli so mi, da včasih pride sem.
- Nikogar ni tu, knjigarna je zaprta. - Kaj, ko bi se nehal zajebavati z mano!
- Smitty, poznaš koga z imenom Henry Letham? - Seveda. Se mu je kaj zgodilo?
Ja, moram ga najti. - Vedno mu pravim, da naj gre malo na Sonce, saj ni zdravo preživeti cel čas v knjigarnah.
- Ja, ta je njegova. Ni imel denarja, da bi kupil vse knjige, pa mi je dal tole.
Mislim, da sem sklenil dober posel. Poba ima talent.
Slike je zamenjal za knjige? Katere knjige?
Tristan Reveur, kaj pa drugega. Obseden je z Reveurjem.
- Imate še kaj njegovih knjig? - Ne, vse je odkupil. Razprodano je. - Točno. Hvala.
- Kaj mislite, mu bo uspelo? - Kaj? - Mislite, da ima to, kar je potrebno imeti?
Ja. Ja.
- Halo? - Jaz sem. - Jezus! Sam, kje si? Si v redu?
Jaz sem v redu. Tristan Reveur se je ubil na svoj 21. rojstni dan, ne?
O, Bog. Je danes 21. rojstni dan tistega fanta? - Ja. Kako se je ubil?
Ustrelil se je na Brooklynskem mostu. Rekel je, da je to najlepše umetniško delo 19. stoletja.
Halo?
Lila, poslušaj, nekaj moraš vedeti. Tebi zaupam. Zaupam ti bolj kot
komurkoli na svetu. - Kaj se dogaja, Sam?
Če se slučajno danes zvečer kaj zgodi, veš, da te imam rad. Vsaj v to sem prepričan.
- Skrbi me zate. - Ni ti treba. Rad te imam, Lila.
Sam?
Leon? - Vedno sem mislil, da imaš rjave oči!
- Saj lahko vidiš! - Vse lahko vidim. Prvič, da lahko vse vidim.
- Ampak kako? - Henry. Le zaradi Henryja.
Kaj se nam dogaja? - Ves čas je imel prav, svet je iluzija.
- Koliko je ura? - 23:33.
Sobota zvečer je, pa še dežuje! Taksija ne boš našel!
Mami, ali bo tisti moški umrl? - Upam, da ne, srček. Mislim, da ne bo.
Henry!
Ko sem te prvič srečal, si rekel, da ne veš več, kaj je resnično.
In jaz sem rekel, da jaz vem. A sem se zmotil. Ne vem več, kaj je resnično.
Ti si. Ti si resničen. Poskušal si me rešiti, a prepozno.
Ker se moram zbuditi. - Saj si buden.
Henry, poglej okoli sebe. To so sanje in cel svet je v njih.
Preveč boli.
Želim si, da ti tega ne bi bilo treba videti.
Tik pred mano je bil. Prva sem bila tu, nisem ga premaknila. Vem, da se jih ne sme ...
- Imate telefon? - Sem že poklicala.
Dovolite mi, da pomagam. Sem medicinska sestra. - Izgublja veliko krvi.
Izravnaj njegov obraz.
Pritisnite in držite tako, pazite na njegov pulz. - Me slišiš?
Vse bo še v redu.
V redu boš.
Je že v redu.
Kako so ostali? - Mrtvi so.
Si rekla, da si medicinska sestra? - Ja. - Kako ti je ime? - Lila.
Poslušaj, Lila je medicinska sestra, rad bi, da poslušaš njen glas, v redu? - OK.
Pobrskal bom po tvojih žepih, da najdem kaj s tvojim imenom, v redu? - OK.
Kako ti je ime? Mi lahko poveš, kako ti je ime?
Kako?
Ne, to ni pekel. - Henry, je to tvoje ime? Henry, poslušaj. Moje ime je Sam, sem doktor.
Poskrbel bom zate, v redu? Rad bi, da poskušaš ostati buden.
Poslušaj Lilin glas in ostani buden. Ostani tu z nama, v redu?
Koliko si star, Henry? Kaj si rekel?
Kaj je rekel? - Odpustite mi. - Vozil sem za tabo, ničesar slabega nisi storil.
Prednja guma ti je počila. Ja? To ni bila tvoja krivda.
Nikogaršnja krivda ni, ni ti treba biti žal za to. Je že v redu.
Saj je še otrok. - Vse bo v redu. - Ostani z nama, Henry.
Ostani z mano, v redu? Poslušaj moj glas, Henry. Ostani z nama, v redu?
Ta prstan je iskal. Tu ga imaš.
Ostani z nama, Henry, v redu? Ostani buden.
Srček, morala bi ostati pri avtu, ne moreš kar tako uiti. Spomni se, da sem ti to govorila.
Mami, ali bo ta moški umrl?
Ne, srček, z njim bo vse v redu. Reševalci bodo prišli in mu pomagali.
Kje so prekleti reševalci?
Henry, ostani pri zavesti. - Henry, poglej me.
Ostani z nama. Ostani pri zavesti, poskušaj ostati buden.
Poslušaj glas, daj Henry. Henry? - Henry? - Ostani z menoj, Henry.
Odpri oči. Poglej me, ostani z menoj. Kaj?
Moja punca ...
Bi se poročila z mano?
- Ja. Ja, Henry.
Henry. Henry? - Ne bo preživel.
Henry, poskušaj ostati z nama. - Henry?
Samo poslušaj naju.
Ne bom te zapustila. Vse je v redu. Ne boj se.
Henry? - Henry? Hej, Henry?
Lahko izvem vaše ime? - Elizabeth Levy.
Ker veste neke določene informacije, bodo detektivi hoteli govoriti z vami. - V redu.
Hej, hvala, ker ste pomagali. - Želim si, da bi bili lahko storili več.
Nihče me še ni vprašal, naj se poročim z njim.
Bi šla nekam na kavo? Nocoj ne bom mogel zaspati.
Ja, z veseljem.
Podnapisi: [RaBBiTKa (vichy©) Priredba: PeterLynn